Nevím, co udělal. Volala učitelka, abych pro něj přijel.
Aby bylo jasno. Jestli hrál blackjack pod lavicí…
není jisté, že to má ode mě.
Co? Říkám, že to nemá ode mě.
Jsem si jistá, že něco tak hloupého nepochytil ode mě.
Asi bych měl počkat na chodbě.
Moment. Co tu dělá on?
Mám auto v servise a Charlie byl tak laskav, že mě přivezl.
Ne, Charlie byl tak laskav, že zavolal taxi, ale on nechtěl platit.
O co jde?
Tvůj syn ukázal učitelce prostředníček.
Aby bylo jasno, není jisté že...
Charlie, nepleť se do toho. Co se vlastně stalo?
Psala jsem na tabuli a on si myslel, že ho nevidím.
- Je to pravda? - Jo, fakt jsem myslel, že mě nevidí.
Obávám se, že za takové chování mu hrozí vyloučení.
Možná stihneme odpolední zápas.
Jake, pročs ukázal prostředníček slečně Pasternakové?
Promiňte. Tázací zájmena nezkracujeme.
Říká se: „Proč jsi ukázal prostředníček slečně Pasternakové.“
A odpověď je na světě.
Jake, proč jsi ukázal prostředníček slečně Pasternakové?
Protože si na mě zasedla.
Chovám se k tobě stejně jako k ostatním žákům.
- Jo, jistě. - Zmlkni.
Chci si promluvit s tvými rodiči o samotě.
- Pojď, Jake. - Proč nemůžu říct svůj názor?
Kámo, je ti 11 let. Ty nemáš názor.
To nebyla moje vina. Provokuje mě.
- "Provokuje"? - Jo, to znamená...
Vím, co to znamená.
To nehraje roli. Musíš se omluvit.
- Ale mě to nemrzí. - Ani nemusí.
Jen mluv a tvař se, že tě to mrzí. Máš rozkošné dětské oči.
Použij je.
To je jako lhát.
Jsi praštěný, skopová hlavo? Ukázal jsi učitelce prostředníček!
- Ale myslel jsem to upřímně. - A kam tě to dostalo.
Asi jsem právě ztratil nevinnost.
Je to velmi vychovaný chlapec, ale má problémy s naším odloučením.
To je pravda. I když to není ani tak odloučení, jako spíš odkopnutí.
Chápu, ale kdybych přivírala oči nad každým dítětem z rozvedeného manželství…
ukazovali by mi prostředníček každý den.
Neříkáme, že si nezaslouží trest.
- Zaslouží si trest. - Ale potrestáme ho my.
Tím "my" myslí mě. Vždycky jsem za tu špatnou.
Jsi v tom lepší oproti mě.
Než já.
Ty jsi ale vůl.
- Můžete nás na moment nechat? - Dobrý nápad.
A je to: "Mohla byste nás na moment nechat, prosím?"
Nech toho.
Slečno Pasternaková, ještě se neznáme. Jsem Jakeův strýček Charlie.
Zdravím.
Vážně mě to mrzí. Sice to není moje věc…
ale přesto se omlouvám.
Ovšem Jake by chtěl něco říct.
Velice se omlouvám.
Já se taky velice omlouvám.
- Proč se omlouváte? - Mohl to gesto pochytit ode mě.
S dětmi to neumím a tak se velice omlouvám.
Díky. Oceňuju to, ale nic to nemění na tom, co Jake udělal.
Máte pravdu. Máte absolutní pravdu.
Jake, skoč k automatu…
a přines slečně Pasternakové broskvový džus a tatranku.
„Slečna“ Pasternaková, že?
Tomu se říká "číst mezi řádky".
Ukazuješ prostředníček, ale máš věrohodné maskování.
Super. Jako svědící oko.
Přesně. A tomu se říká "mít z prdele kliku".
Charlie!
Jde mu to dobře, jen na maskování musí pracovat.
- Tati, koukni. Prst v balónu. - To stačí.
Fakt ho musíme učit víc způsobů, kterak ukazovat prostředník?
Jak ukazovat prostředník.
- Uvědomuješ si, že stačilo málo a vyloučili by ho? - Uvědomuju.
A chápeš, jaké je štěstí, že mu slečna Pasternaková dala druhou šanci?
Štěstí? Jasně, proč ne. Říkejme tomu štěstí.
Co to má znamenat?
To znamená, že mi skromnost brání, abych to nazval talentem.
- Tati. - Co?
- Proč je zrovna tenhle prst neslušný? - Nevím, Jake.
Tenhle je v pořádku, že?
Správně.
- Tati. - Co?
Kterýkoli?
Ne.
Nechápu to. Kdo o tom rozhoduje?
Strýčku Charlie, měl jsem divný sen.
A je pořád divnější.
Kámo, proč nespíš?
Doufám, že spím.
- Ahoj, Jake. - Zdravím, slečno Pasternaková.
Máme se slečnou Pasternakovou pyžamovou party.
Protože jsme… přátelé.
Ani náhodou.
Jsem tvá učitelka jen od 8.15 do 15.00.
Po vyučování jsem člověk jako každý jiný.
To je horší než tenkrát, když jsem viděl močícího Santu v supermarketu.
Ukončeme to mimoškolní setkání a pojďme spát.
Žádný strach. Ve škole se mezi námi nic nezmění.
Pořád na mě budete protivná?
Přesně. Pořád ten samý podvraťák.
- No tak, běž spát. - Teď určitě usnu.
- Myslíš, že bude v pořádku? - Jistě.
Jen ještě neviděl svou učitelku mimo třídu.
A bez kalhotek.
Ráno s ním promluvím a ujistím se, že je v pořádku. A nechám si to pro sebe.
Díky, Charlie.
Slečno Pasternaková.
Proč mi neříkáš křestním jménem?
Nevím. Tohle je víc sexy.
- Charlie? - Ano, slečno Pasternaková.
Myslíš, že Jake uvěří, že jsme jen kamarádi?
Proč ne? To jsme, ne?
Když tě lépe poznám, určitě tě budu brát jako kamarádku.
Oba víme, že mezi námi je něco víc, než kamarádství.
Víc? Jak moc víc?
- Vím, že je to rychlé a nechci použít slovo na „L“. - Dobře, díky.
Ale ten pocit je hodně podobný lásce.
Promiň, které slovo na „L“ jsi nechtěla použít?
Charlie, no tak.
Jdeme spát.
Jo, teď určitě usnu.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Co to děláš?
Dělám skvělé rančerské huevo pro svého bratra a synovce.
Nevtipkuj. Jakou pitomost jsi provedl, že to chceš odčinit?
Proč vždycky předpokládáš, že..?
Spal jsem s Jakeovou učitelkou.
Charlie, nepoučil ses z toho fiaska s vychovatelkou?
Je ještě hůř. Prcek nás načapal.
- A co tvůj bratr? - Ještě to neví.
Udělal jsi snídani. Něco slavíme?
Nic neslavíme. Jen jsem chtěl pomoct.
Díky, oceňuju to. Dobré ráno, Berto.
Dobré ráno, ty hloupý, nevědoucí bastarde.
Je hezké vidět ji pro změnu v dobré náladě.
Sedni si.
Vem si huevo.
- Čerstvě vymačkaný džus. - Sám jsi ho vymačkal?
Ne, píšou to na krabici.
Fajn, jakou pitomost jsi provedl?
Je to legrace...
Vyspal jsem se se slečnou Pasternakovou.
Na co jsi myslel?
Co když na to Jake přijde?
Dobře...
Ne! Ne!
Jak?
- Vzbudil se uprostřed noci... - Ty jsi ji přitáhl sem?
Nepoučil ses z toho fiaska s vychovatelkou?
- Zachránil jsem ho před vyloučením. - Takhle?
- Nemáš zač. - Zešílel jsi?
Ne, ale mám neblahé tušení, že slečna Pasternaková možná ano.
- Co tím myslíš? - Žádný strach. To vyřeším.
To mě opravdu uklidňuje.
Jak to Jake vzal? Naštval se?
Ne tak jako ty.
Dobré ráno!
Vidíš. Je v pohodě.
Chceš si promluvit o tom, co jsi viděl minulou noc…
mezi strýčkem Charliem a slečnou Pasternakovou?
Bože! To se opravdu stalo?
Dobře, Alan. Jen tak dál.
Můžu se učit doma?
Jake, netrap se tím.
Běž do školy a nikomu nic neříkej.
Řeknu jí, že se nemůžeme stýkat a zapomeneme na to.
Zase to končí jako s tou vychovatelkou.
- Doufám, že sis nechala místo na dezert. - Nechala jsem si místo na tebe.
Seš si jistá? Jsem jen nevýživná kalorie.
Co ovocný pohár?
Dva ovocné poháry, prosím.
Delores, musíme si promluvit.
Říkej mi "slečno Pasternaková".
Ne, držme se přátelské linie.
Dolores, jsi neskutečná žena a je mi s tebou báječně, ale…
v hloubi srdce vím, že si zasloužíš lepšího něž já.
- Rozumím. - Dobře. Díky.
Chybí ti sebevědomí. Ale neboj, já tě neopustím.
Ne, ne, ne. To mě netrápí.
Víš, Delores...
jsem špatný chlap.
Jsem hráč. Běhám od ženy k ženě...
Charlie, to je minulost.
Nedopustím, abychom se rozešli a víš proč?
Proč?
Protože mi někdo řekl, že jsme si souzeni.
Vážně? Ten někdo mě zná?
Zná tě velmi dobře.
A miluje tě více než já.
Náš svazek byl posvěcen.
Cože? Zopakuj to.
Po tom cizoložství…
jsem se modlila o odpuštění a bylo mi řečeno, abych se netrápila.
To ti řekl ten samý chlap?
Je jen jeden chlap.
Jeho milující dlaň mě provází od chvíle, kdy jsem praštila s tancem u tyče.
Nevtipkuj. Který klub?
- Oblékala ses jako učitelka? - To není důležité.
Důležité je, že ta dlaň, které mě zachránila od ponížení…
mě přivedla až k tobě.
Pro co? Pro větší ponížení?
Ne.
Abych ti pomohla stát se lepším člověkem. Rozvinout tvůj potenciál.
Teď se posaď rovně a sněz ovoce.
Dobře.
Dobře, kdo?
Dobře, slečno Pasternaková.
Charlie, hádej kdo volá.
Vím, že jsme večer nic neplánovali, ale musíme se vidět a promluvit si o naší cestě.
Sice víme, kam vede, ale moc by pro mě znamenalo slyšet ta slova z tvých úst.
Z tvých nádherných, požehnaných úst.
Zavolej mi, zlatíčko.
Je divné stát na druhé straně při takovém telefonátu.
Umím si to představit. No a?
- Názor profesionálky? - Prosím.
Praštěná na kvadrát.
Jo, taky myslím.
Sotva tě zná.
Kde se v ní bere ta drzost?
Rose, byli jsme spolu jen jednou a ty ses připoutala k ledničce.
To je rozdíl. Byli jsme si souzeni.
Chtěl jsem se tě zeptat, jak nejlépe to ukončit…
ale beru na vědomí, že nemáš zkušenosti s rozchody.
Jo, vybírám si partnera na celý život. Jsem jak tučňák.
Navíc zbožňuju klouzání na ledu po břiše.
Strýčku, víš, jaké to dnes bylo se slečnou Pasternakovou?
- Neboj, právě ji dávám kopačky. - Ne, nedělej to.
- Proč ne? - Koukni na to.
Dostal jsi jedničku z dějepisu.
- Jen tak dál, Jake. - Koukni na odpovědi.
"Abraham Lincoln podepsal Deklaraci nezávislosti… perem".
Za to jsi dostal jedničku?
Všichni dostali jedničky. Byla šťastná celý den.
Dokonce mi vrátila falešnou psí hromádku.
Tu hromádku jsem ti dala já.
Vloupala ses do mého domu a položila mi ji na polštář.
Ty jsi ji dal jinému.
Myslela jsem, že jsi charakter.
Běž do svého pokoje a udělej si úkoly.
Žádné nám nedala. Vůbec poprvé!
Mám tě rád, strýčku Charlie.
- Páni! - Jo.
Jo, snad víš, co máš udělat.
- Rozejít se se slečnou Pasternakovou, že? - Ani nápad! Dostal jedničku.
Naposledy ji dostal za odpolední zdřímnutí ve školce.
- Ale vůbec se neučí. - Co je důležitější.
Chci, aby se dostal na slušnou střední školu.
Jakmile se naučí, že Kofi Annan není…
"kafe s banánem".
- Připravena na večeři? - Charlie!
Jak ráda tě vidím.
Taky tě rád vidím.
- Co? - Žvýkačka.
Promiň.
Měla jsem skvělý den.
Všechny děti byly poslušné. Dokonce i Jake.
- To je hezké. - Chceš říct malé tajemství?
Nikdy jsem neměla Jakea ráda.
Říkala jsi, že se k němu chováš jako k jiným dětem.
To se tak říká.
Kam půjdeme na večeři?
Ještě jsem nerozhodl.
Přišel jsi nepřipravený?
Charlie, máš talent. Kdyby ses trochu více snažil.
Dobře, musím ti něco říct.
Mám dost vysokou laťku pokud jde o praštěné ženské…
ale ty ji hravě překročíš v teniskách.
Jsi na mě naštvaný.
- Ne, ne. - Ano, jsi.
- Nejsem naštvaný. - Tak jaký máš problém?
Žádný. Zapomeň na to. Strávíme příjemný večer.
To je tak sladké.
Už se nebudeme hádat.
Jistě. Nesnáším to.
Mohbych na záchod?
Mohl bych na záchod?
Správně.
- Mohl bych? - Povoluje se.
Díky.
Charlie.
Omlouvám se, že to se slečnou Pasternakovou neklaplo.
Vážně jsem se snažil, abych ji učinil šťastnou.
Alan, ty víš, co znamená, Jake, ty to jednu pochopíš.
No tak, chlapi. Omluvil jsem se.
Je nefér, že se mstí tolika úkoly.
Víte, co udělám? Budu si stěžovat u ředitelky.
Mohl by sis dát s ředitelkou rande.
Moc směšné.
Šlo by to?
Protože, jako trest za rozchod musím 2500 slovy popsat »Rudý odznak odvahy«.
Referáty jsou otrava.
- Tati. - Ano?
Prosím, drž ho dál od mé učitelky karate.